Buggyra po 30 letech opouští evropský truck racing. Calvet na závěr sezony vybojoval titul v Promoter’s Cupu
Závodním víkendem v Jaramě skončila nejen letošní sezona ME tahačů na okruzích, ale také jedna éra týmu Buggyra ZM Racing. Jeden z neúspěšnějších týmů historie šampionátu totiž svět evropských trucků opouští. Na rozloučenou Téo Calvet vybojoval titul v Promoter’s Cupu a Adam Lacko skončil bramborový. V hodnocení týmů Buggyra dosáhla na bronz.
![Buggyra po 30 letech opouští evropský truck racing. Calvet na závěr sezony vybojoval titul v Promoter’s Cupu](/thumbcache/1000x0-uploads-clanky-2406-a8vn3cjfutplslbicfwdoygth.jpg)
„Přišel čas se posunout dále. Dění v truckovém šampionátu budeme dál sledovat a v budoucnosti není vyloučen náš návrat. Příští rok ale určitě startovat nebudeme. Tým se teď soustředí na vytrvalostní závody s výhledem startu ve čtyřiadvacetihodinovce v Le Mans a na dálkové soutěže včetně Rallye Dakar. Proto budeme zeštíhlovat závodní program, abychom se mohli lépe připravit na tyto výzvy. S truck racingem úplně nekončíme, budeme dál podporovat naše piloty v rámci Buggyra Academy France a ve francouzském šampionátu,“ vysvětlil šéf Buggyry Martin Koloc pro mnohé fanoušky nečekaný krok.
S evropským šampionátem se Buggyra rozloučila ve velkém stylu. Téo Calvet si už v první nedělní jízdě definitivně zajistil triumf v Promoter’s Cupu, který oslavil vítězstvím v odpoledním závodě. To přidal k druhé pozici ze sobotního handicapového klání. „Je super završit sezonu titulem. Celý rok jsme na tom tvrdě pracovali, museli jsme se potýkat s velkým množstvím problémů. Proto jsem neskutečně šťastný. Bojovali jsme až do samotného konce a chtěl bych týmu poděkovat za skvělou práci, kterou celý rok předváděl,“ uvedl šťastný 21letý Francouz.
Ani Adam Lacko se nenechal ve své oblíbené Jaramě zahanbit. V sobotu obsadil třetí místo v jízdě číslo dvě a v prvním nedělním závodě našel přemožitele jen v osobě staronového šampiona Norberta Kisse.
„Máme za sebou celou sezonu. Nebojovali jsme jen sami za sebe, ale i za celý tým. S Téem jsme získali krásné třetí místo. Vůbec to nebylo jednoduché, ale nakonec se nám to podařilo. Moje čtvrté místo v celkovém hodnocení je také slušný výsledek. Letos jsem sice poprvé od roku 2015 chyběl v top 3, ale vůbec jsme se na závodní trati neztratili a výsledky z Jaramy ukázaly, že pořád patříme mezi špičku,“ uvedl zkušený pilot.
Teď ale přišel čas loučení s evropským seriálem. “Za tu dobu jsme zažili opravdu hodně. Statistiky, kterým osobně moc neholduju, mluví dost jasně. To, že jsme z téměř tisícovky jízd každou třetí vyhráli, je bilance, kterou se jen tak někdo pochlubit nemůže. V týmu se vystřídal nespočet kvalitních pilotů, několik z nich jsme dovedli až k zisku titulu. Jsem moc rád za každý rok, který jsme tu společně strávili, a chtěl za to všem poděkovat,” uvedl Martin Koloc.
-------------------------------------------------------------------------------------------------------
Třicet let v kostce
V neděli odpoledne se tak ve Španělsku stáj Buggyra po rovných třiceti sezonách rozloučila s truckovou Evropou. A byly to tři velmi úspěšné dekády. Přinesly osm titulů mezi jezdci a pět mezi stájemi. Navíc Buggyra za celou tu dobu zůstala truckům věrná, zatímco mnohé renomované koncerny do šampionátu přicházely a zase odcházely podle toho, jak velela jejich marketingová politika.
Piloti Buggyry stáli na nejvyšším stupni po neuvěřitelných 326 jízdách. To znamená, že vyhráli každou třetí bodovanou jízdu, do níž nastoupili. Kromě toho získali dalších 156 zlatých pohárů v týmové soutěži. Ohromující je také celkový počet umístění na bedně. Těch bylo 812 v jednotlivcích, což je přes 82 procent odjetých jízd, a dalších 334 v týmech. A ještě jedno astronomické číslo: Buggyra za celou svoji existenci získala 13 052 bodů. To je přes 13 bodů na každou jízdu.
Všechno začal Martin Koloc v roce 1993 premiérovým startem s LIAZem. Už o dva roky později slavil se speciálem Sisu první titul, na který navázal hned v následující sezoně 1996. V obou těchto letech získal prestižní Zlatý volant.
Dalším důležitým mezníkem byl rok 2001, kdy speciály značek Sisu či Praga nahradil první vůz z roudnických dílen pojmenovaný Buggyra. A už v ročníku 2002 s ním Němec Gerd Körber vybojoval titul. Jak se stalo „dobrým zvykem“, hned v následujícím roce triumf zopakoval. V sezoně 2007 se evropským šampionem stal švýcarský pilot Markus Bösiger.
To už za volantem Buggyry jezdil talentovaný David Vršecký, který přidal další double: opanoval svět evropských okruhových trucků v letech 2008 a 2009. Sbírku vítězných pohárů ze seriálu FIA ETRC (do roku 2005 pojmenovaný jako Evropský pohár FIA) doplnil před pěti lety Adam Lacko, který právě v Jaramě oslavil titul mistra Evropy.
Vedle titulů mezi jezdci má Buggyra v ME na svém kontě také pět triumfů v hodnocení stájí. Opanovala je v letech 2007 až 2009, 2015 a 2017.
Během oněch třiceti sezon nastoupilo v barvách týmu celkem 23 pilotů včetně tří žen. Sezonu 2000 absolvovala za volantem Sisu Lenka Vlachová, před devíti lety odjela s Buggyrou dva závody populární Němka Ellen Lohr a kompletní ročník 2020 odjela talentovaná Aliyyah Koloc.
Mezi další zajímavá jména, která měl Martin Koloc ve svém týmu, můžeme připomenout zpěváka Daniela Landu či španělského truckového matadora Antonia Albaceteho. Při testech do Buggyry usedly takové legendy, jako je dvojnásobný mistr světa F1 Emerson Fittipaldi, jediný Čech na startu závodů formule 1 Tomáš Enge nebo také úřadující prezident Mezinárodní automobilové federace FIA Mohamed bin Sulayem. Perličkou je testovací jízda, při které za volant usedla manželka evropského šampiona z roku 2017 Kateřina Lacko.
Buggyra ve světě evropských tahačů v číslech:
Sezony: 30 (1993–2022)
Tituly mezi jezdci: 8 (Martin Koloc 1995 a 1996, Gerd Körber 2002 a 2003, Markus Bösiger 2007, David Vršecký 2008 a 2009, Adam Lacko 2017)
Tituly mezi týmy: 5 (2007–2009, 2015 a 2017)
Počet pilotů: 23 - Martin Koloc, David Vršecký, Daniel Landa, Chris Tucker (GB), Lenka Vlachová, Gerd Körber (D), Antonio Albacete (E), Ludovic Faure (F), Adam Lacko, Markus Bösiger (CH), Uwe Nittel (D), Chris Levett (GB), Jurij Jegorov (RUS), Michail "Mike" Konovalov (RUS), Michal Matějovský, Ellen Lohr (D), Jiří Forman, Alen Draganovič (SLO), Enes Draganovič (SLO), Oliver Janes (GB), Mika Mäkinen (FIN), Téo Calvet (F) a Aliyyah Koloc.
Celkem závodních víkendů: 270
Celkem bodovaných jízd v závodech: 985
Vítězné jízdy: 326, to je 33,1 % absolvovaných bodovaných jízd
Počet umístění na stupních vítězů: 812, to je 82,44 % absolvovaných bodovaných jízd
Celkem získaných bodů: 13 052, to je 13,25 bodu na jednu odjetou bodovanou jízdu